Tekstityksen päiväys: 06.02.2006 Versionumero: 1.1
Suomennos: dali, Viilu, Sonya, NoGood, jethrojaajaa84
Oikoluku: Mirokko & NoGood
Johanneksen ilmestys, kappale 20, jae 13.
Meri antoi kuolleensa, -
Kuolema ja Tuonela antoivat kuolleensa, -
ja kaikki heidät tuomittiin tekojensa mukaan.
Tiedämme, että Jumala katsoo suopeasti Richard ja Ruth Hastoria -
kaikkien niiden hyvien tekojen vuoksi, joille he elämänsä omistivat.
Meidän on syytä tuntea surua vain heidän tyttärensä Rebeccan vuoksi.
- Oletko valmis? - Olen.
Tuon pitäisi herättää huomiota.
- Liikaa? - Tai liian vähän.
Mutta et ole pukeutunut äitiäsi varten ja pojille se on täydellinen.
Toivoin viehättäväni miehiä, en poikia.
Isä, toivota pikkutytöllesi hauskaa iltaa.
Haluaisin nousta ylös ja suudella sinua.
Voinko tuoda jotain?
- Tulen kymmeneen mennessä auttamaan isän sänkyyn. - Etkä tule.
- Et ole ollut ulkona viikkoihin. - Kuukausiin. - Kerrankin isäsi on oikeassa.
- Tuskin ehdit lähteä jos palaat kymmeneltä, joten nähdään yhdeltätoista. - Viimeistään.
Aikaisintaan!
Yhdeltätoista.
Ruth, meillä taitaa olla kaasuvuoto.
Älä lähde nyt, kyllästyin vain katselemaan sinua.
- Oudosti sanottu. - Kyllästyin vain katselemaan sinua -
ja valmistauduin pyytämään sinua tanssimaan.
Enpä taida.
- Sen tahtoisin nähdä. - Enpä tiedä. - Tiedäthän.
- Olit hyvä tytär heille. - He kaipaavat sinua varmasti, missä ovatkaan.
Eikö ollutkin mukavampaa kuin ilta kotona vanhempien kanssa?
Soita, jos tarvitset jotain.
Olemme kaikki kovin pahoillamme.
Onko hän kunnossa?
Eikö ollutkin mukavampaa, kuin ilta kotona vanhempien kanssa?
Minne hän menee?
Nujersit meidät kotiin.
Teit minut hulluksi sen oven kanssa. Kunpa et olisi tehnyt sitä.
- Etkö tule sänkyyn? - En, odotan Rebeccaa.
Olen pahoillani! Olen niin pahoillani.
- Sanoin, että olen pahoillani. - Eikö nyt ole jo vähän myöhäistä sille?
- Oletko kunnossa? - Anteeksi, melkein osuin sinuun.
Ei tarvitse olla pahoillasi, että melkein osuit. Jos olisit osunut, olisin epäilemättä murskana.
- Saanko kyydin? - Olen menossa vanhempieni mökille.
- Hienoa, mökkini on Cheadysidella. - Se on lähellä omaani, hyppää kyytiin.
En ole nähnyt sinua aiemmin järvellä.
En ole ollut täällä aikoihin.
Isä tuli liian sairaaksi voidakseen matkustaa.
Meillä oli tapana tulla tänne joka kesä, kun olin pieni.
- Ovatko vanhempasi nyt täällä? - Toivottavasti eivät.
Varo!
- Anteeksi tuosta. - Voisit ajaa vähän hiljempaa.
Anteeksi, ei ollut tarkoitus.
Toivottavasti ei.
- Mitä? - Unohda.
En ole ollut täällä ylhäällä aikoihin.
Viihdytkö täällä vai halusitko vain päästä pois?
Viihdyin joskus. Entä sinä?
Rehellisesti sanottuna, en kestänyt olla kaupungissa.
Tulin tänne kokoamaan itseni.
Täällä on niin rauhallista Lähellä luontoa.
Yksinäistä. Pidän siitä
- Pidät yksinäisyydestä? - En.
En aivan.
Mutta olen yksin nyt, niin täytyy ottaa siitä kaikki irti.
Ei tarvitse olla yksin ollakseen yksinäinen.
Totta.
Eikö tuosta käännytä?
Oletko koskaan nähnyt näkyjä?
En, entä sinä?
En, en koskaan.
Perillä ollaan.
Unohdit viedä minut omaan paikkaani.
Anteeksi.
- Hyppää kyytiin, vien sinut. - Ei se mitään, se ei ole kaukana.
- Minun mokani. Hyppää kyytiin. - Ei, Rebecca.
Tee minulle palvelus, äläkä ole enää pahoillasi tänään.
Sinun ei tarvitse olla.
Tapaammeko vielä?
- Toivottavasti. - Hyvää yötä, Stan.
Hyvää yötä, Rebecca.
Sulake on kellarissa.
Näin kun tulit sisälle, mutta valot eivät syttyneet, joten -
huolestuin.
Kuinka pääsit sisään?
Unohdin aina tarkistaa tuon.
Jos minä pääsin sisään, niin kuka tahansa on voinut.
Mikä se on?
Isäni.
Unohdin, että se on täällä. Se oli varalla.
Mennään, ei täällä ole ketään. Alkaa olla myöhä.
Odota.
- Tuo kai tarkoittaa, että tapaamme vielä? - Se tarkoittaa, että sinulla voi olla toivoa.
Se on aina hyvä asia.
Jos tarvitset jotain, olen ihan kulman takana.
- Onko selvä? - Selvä.
Hei!
Hei siellä!
Hei.
Olehan varovainen, vesi on syvää.
Ei se mitään. Olen hyvä uimaan.
Anteeksi, huomaan sen.
Olen Becky, mikä sinun nimesi on?
- Mitä teet? - En mitään. Entä sinä?
- Olin juoksemassa. - Rakastan juoksemista.
- Mitä teet? - Olen huolehtinut vanhemmistani viime vuodet.
Huolehtinut vanhemmistasi? Outoa.
- Eikö heidän pitäisi huolehtia sinusta? - Niin he tekivätkin, mutta sitten tuli minun vuoroni.
Minä en koskaan aio tehdä niin.
- Mitä haluat tehdä, kun kasvat isoksi? - En mitään, olen jo kasvanut tarpeeksi.
En aio tulla yhtään vanhemmaksi.
- Hyvä idea, minunkin olisi pitänyt harkita sitä. - Ihan vain tiedoksesi.
- Olen väsynyt ja menen kotiin. Nähdään. - Heippa.
Hurmaava pikkukakara, niin kuin minäkin olin.
Hei, pois sieltä!
Anteeksi, koho pomppi.
Varmaankin säikäytit ne pois.
- Luulin nähneeni sinut täällä aiemmin. - Paljonko aiemmin?
- En osaa sanoa. Hieman yli tunti sitten. - En ollut täällä.
- Juoksin ohi ja tervehdin. - Tämä on yksityinen laituri.
Häivy tai soitan sheriffin.
Anteeksi.
- Mitä teet siellä? - Tule tänne auttamaan meitä.
Se on vain unta.
Vain unta.
Luulisin.
- Hei. - Hei, Rebecca. Toin illallista.
Älä katso noin. Osaan kokata.
Anteeksi, olen jo syönyt.
Sitten minulla on jotain parempaa.
Näytät siltä, ettei sinulla ole syytä kieltäytyä, mutta et silti ole varma.
Näytät myös yksinäiseltä ja masentuneelta ja olet suunniltasi jostakin.
Jotkut haluavat masentuneena olla yksin, jotta voivat olla sekä masentuneita että yksinäisiä.
Mutta en usko, että kohdallasi on kyse siitä.
Anteeksi, minun ei todellakaan pitäisi puhua tuollaisia.
Ehkä sinun todella täytyy olla nyt yksin.
Odota. Ei.
Pitäisin seurasta.
Tule sisään.
- Pahastutko, jos syön? - En, ja minun täytyy tunnustaa jotain.
Minäkään en ole syönyt vielä.
Sinä siis valehtelit.
Niin.
Alan pitää sinusta koko ajan enemmän. Voinko käyttää kylpyhuonetta?
Mitä pidät naku-uinnista?
Jälkiruoan aika.
- Luulin sitä alkupalaksi. - Se olikin.
Ja nyt se on jälkiruoka.
Kuulin sen, ei se ollut mitään.
Hyvä on, kuulin sen mutta se ei ollut mitään huolestuttavaa.
Mentäisiinkö ulos? On ihana ilta.
Siellä missä nyt asun, ei näe tähtiä ollenkaan.
Ne ovat odottaneet täällä. Lyön vetoa, että ne kaipasivat sinua.
Mitä kuvittelit tähtien olevan kun olit pieni?
En tiedä. Tähtiä, -
planeettoja, muita galakseja.
- Niinkö? - Vanhempani eivät myöskään uskoneet pääsiäispupuun tai joulupukkiin.
Harmi.
He ryöstivät sinulta lapsuuden taian.
Todellisuuskin voi olla taikaa.
Noiden tähtien valo saavuttaa meidät miljoonien vuosien päästä siitä, kun se lähti niistä.
Jotkut, ehkä monetkin niistä ovat jo kuolleita.
Mutta silti ne loistavat.
Lapsena katselin joka ilta tarkkaan jos jokin tähdistä sattuisi sammumaan.
Mutta en koskaan huomannut.
Ne vain jatkavat.
Mikä hätänä, Rebecca?
Sano minua Beckyksi.
Vanhempani kutsuivat minua Rebeccaksi.
Toki, Becky.
- Kerro sinä minulle ongelmistasi. - Ei, ei.
Itket jo nyt. Sitä paitsi täällä olo kanssasi poistaa suurimman osan ongelmistani.
Pidän sinusta, Stan.
Ja kanssasi on ihana suudella, -
mutta ehkä juuri nyt tarvitsen vain ystävää.
Olen ystäväsi joka tapauksessa.
- Ne eivät ole sama asia. - Olet oikeassa.
Eivät ole.
Vanhempani riitelivät koko ajan huutaen ja kiljuen.
Ainoa aika, kun he eivät riidelleet oli se, kun he olivat rakastavaisia.
En ole koskaan halunnut muuta kuin olla jonkun paras ystävä.
Ja rakastaja.
Mennään uimaan.
Vesi on kylmää yöllä.
- Toivot vain saavasi minut viilentymään. - Ehkäpä kylmä vesi sytyttää minut.
Tule nyt.
Tiedäthän, että miehillä on ulkopuolella paikkoja, mitkä ovat arkoja kylmälle.
- Vesi on oikeastaan lämmintä. - Todellako?
Niin.
Jääkylmää!
Olen valehtelija, muistatko?
Sanoit, että pidät siitä minussa.
Aivan.
- Sainpas! - Etkä saanut.
- Miksi kiljuit? - Valehtelin taas.
Valitettavasti karvasi eivät valehtele.
- Mitä nyt? - Jokin puri minua.
Saattoi olla piraija tai hai. Tässä järvessä niitä riittää.
Olen tosissani. Jokin on kimpussani.
Hyvä on, Stan. Menin lankaan.
Stan, tule pintaan!
Mikä siellä on?
Soita poliiseille, nopeasti!
- Löytyykö? - Ei ainakaan vielä.
Kuinka läheltä näit sen ruumiin?
Näin läheltä. Ja se oli kuollut.
Menkää taemmas.
Arvaan, mitä ajattelet. Ruumiit uppoavat ja nousevat pintaan parin päivän päästä.
Ruumiiseen kerääntyy kaasua mätänemisvaiheessa.
Eli jos emme löydä ruumista, se kyllä löytää meidät.
Yritin tarttua Staniin kiinni ja...
- Minne hän meni? - Kuka?
Stan. Hän oli mukana kun se tapahtui. Hän soitti teille.
- Et kai puhu Stan Jamesista? - En tiedä hänen sukunimeään.
- Pysyttele kaukana hänestä. - Miksi?
- Mitä hän on tehnyt? - Ei mitään, lain mukaan.
Haluan kovasti tavata hänet, mutta hän ei minua.
En ymmärrä miten tämä liittyy kertomaani.
Olet oikeassa. Se tuskin liittyy asiaan.
Voisitko näyttää, missä näit ruumin ensimmäisen kerran?
Näit hänet ensimmäisen kerran kun hölkkäilit mäen päällä?
Kyllä.
Kun tulit lähelle, hän oli täysin erinäköinen vaikka kalastikin samassa paikassa?
- Ehdotin vain... - Että se oli sama mies?
Mutta en vain erottanut hyvin niin kaukaa?
Niin minä ajattelin, ellei sinulla ole parempaa selitystä?
On kyllä eräs selitys. Olet varmasti lapsena kuullut tarinan?
- En ole. - Tämä on tekojärvi.
Pato rakennettiin vuonna 1928 täyttämään laakson.
Lisäksi se peitti kylän.
Tarinan mukaan 30 metrin syvyydessä on erään vanhan miehen talo.
Vanhus jatkoi kalastamistaan täällä.
Hän oli melkein seniili. Muisti vain tämän paikan.
Hän ei koskaan poistunut.
Talvisin hänen siimansa lepää jään päällä.
Hän vain seisoo. Jääpuikot leuassaan.
Jotkut sanovat syyksi jotain, mitä tapahtui siinä talossa.
Se on järven syyllinen salaisuus.
- Mitä hänelle tapahtui? - Iso kala veti hänet veteen.
Hänen ruumistaan ei koskaan löydetty.
Legendan mukaan joka 13. vuosi hän tulee vaatimaan uhrin.
- Miksi joka. 13 vuosi? - Koska se on epäonnenluku.
Se ei olisi mikään paikallinen kummitustarina ilman mitään taikauskoa.
- Onko kukaan kuollut täällä? - En ennen tätä päivää.
Sinun mukaasi. Vähän yli 13 vuotta.
- Tiedätkö mitään kalastamisesta? - En tiedä.
Olen surkea. En ole ikinä saanut mitään.
Ole varovainen.
Vien kotiin syötäväksi.
Neiti Hastor, pysy erossa Stan Jamesista.
Hänet todettiin syyttömäksi, mutta mielestäni hän tappoi isänsä täällä viime vuonna.
- Mitä oikein teet? - Leikin.
- Miten pääsit sisälle? - Ikkuna oli auki. Käyn täällä usein. En tykkää olla kotona.
Sinne sinä lähdet.
- Missä asut? - En kerro.
Hienoa, sitten ajellaan kunnes vahingossa löydän perille.
- Älä nukahda. - Minua väsyttää.
- Nukut vain omassa vuoteessasi. - Hyvä on, pysäytä.
- Odota! - Eikö olekin kivaa?
- Luulin, että asut täällä. - Niin asunkin.
Apua!
Kiitos. Näin sinut aiemmin, muttet kuullut minua.
Onneksi nyt kuulit.
- Mikä hätänä? Kuulin huutosi. - Jos et halua tietää, seuraa minua.
Mikä on? Jahtaako joku sinua?
Minä avaan.
Tule.
Et olisi saanut jättää minua yksin, kun poliisit saapuivat.
He pitivät minua hulluna.
Sheriffillä on jotain minua vastaan.
Hän kertoi, että tapoit isäsi ja katosit.
Näytänkö siltä, että voisin tappaa oman isäni?
- Näytänkö minä? - Et näytä.
Kuulehan, sheriffi on mukana huumeiden salakuljetusrenkaassa.
- Luuletko, että sheriffi tappoi isäsi? - Voi olla.
Tai joku hänen kumppaneistaan.
Odota. Älä päästä irti.
En.
Minä... uskon, ettet tappanut isääsi.
Koska uskon, että tapoin molemmat vanhempani.
Mutta et tarkoituksella.
Luulen, että he ovat yhä tuolla.
Joko he jahtaavat minua, tai -
olen tulossa hulluksi tämän paineen alla.
Minun oli pakko lähteä sieltä.
Tämä on ainoa paikka, missä koskaan olen ollut onnellinen.
Becky, näin partaterät ammeen reunalla.
Ole kiltti, äläkä satuta itseäsi.
Melkein ajoin ylitsesi, kun yritin tappaa itseni.
- Minulla on kai kyky viedä ihmisiä mukanani. - Älä puhu noin.
Mistä tiedät, ettet olisi itsekin kuollut kaasuun jos olisit jäänyt kotiin?
Haluaisin todella nukahtaa syliisi tänä yönä.
Mutta ole kiltti, äläkä yritä mitään.
En juuri nyt voi olla kenenkään kanssa sen vuoksi, mitä tapahtui.
Älä huoli.
Olen liian peloissani kyetäkseni ajattelemaan seksiä.
Tässä järvessä on jotain vialla.
En tiedä mitä se on.
Mutta se on tuolla.
Odottamassa meitä.
Menin hakemaan autosi. Palaan pian. Rakkaudella, Stan.
Kerro miltä he näyttivät.
Heitä oli neljä. Äiti, isä ja kaksi poikaa.
- Vene oli sinivalkoinen? - Niin, mistä tiesit?
Täällä hukkui perhe sinivalkoisella veneellä.
50 vuotta sitten.
Kenelle heilutat?
Tuolle pikkutytölle.
Isäni oli silloin sheriffinä.
Hän kertoi siitä. Sanoi, että se oli pahin juttu mitä joutui selvittämään.
Ruumiita ei koskaan löytynyt. Se oli kaikkein pahinta.
Anteeksi, että olin eilen laiturilla ilkeä sinulle. Päästä minut sisään.
Odota, kuuntele.
Löysit ja yritit pelastaa minut.
En ansainnut tulla pelastetuksi, varsinkin kun kohtelin sinua niin.
Ole kiltti.
- Mitä haluat minusta? - Minulla ei ole paljon aikaa.
Jos vain tulisit ulos, niin voisin hyvittää sen sinulle.
Ei, olet kuollut.
Olet kuollut ja saatan olla hullu, kun edes kuvittelen puhuvani kanssasi.
En voi auttaa sinua mitenkään.
Voi ei!
Luulin, että voisin pelastaa itseni, se ei olisi tullut.
Hei.
Anteeksi siitä, miten käyttäydyin. En halunnut mennä kotiin mutta pakotit ja suutuin siitä.
Isoäitini sanoi, että minun pitäisi pyytää anteeksi kun juoksin karkuun.
Mitä isoäitisi sanoi mökissäni leikkimisestä?
En kertonut siitä, joten hän ei sanonut mitään.
Hän on niin vanha ja kaikkea.
- Ehkä sinun pitäisi kertoa äidillesi. - Ei minulla ole. Hän meni isän kanssa pois.
Milloin he palaavat?
Eivät he palaa. He nukkuvat nyt ikuisesti.
- Olen pahoillani. - Mutta minä olen hereillä.
- Kiitos anteeksipyynnöstä. - Saanko sitten taas leikkiä mökissäsi?
Vain, jos olen siellä ja kysyt ensin luvan.
Et ole kovin hauska. Minun pitäisi mennä nyt.
Paikallinen tyttö luultavasti hukkunut.
Anteeksi, etsin kirjaa lastenosastolta, mutta en löydä sitä.
Voisitteko auttaa?
Mitä kirjaa etsit?
Charlotten verkko.
- Charlotten verkko. - Kiitos.
Onko jotain vialla?
Tuo pikkutyttö tuijottaa minua.
Mikä pikkutyttö?
- Hän taisi lähteä. - Hyvä. Emme halua hänen enää tuijottavan teitä.
Tiedän, mitä olet ja mitä et ole.
Nyt kerrot mitä on tekeillä.
Olet aikuinen, osaat laskea 13:een.
Nyt riittää! Yksikin varoitus vielä, niin saatte molemmat lähteä.
- Olenkin jo lähdössä. Näkemiin. - Nähdään taas.
Sano isoisälle terveisiä.
- Juuri hän oli aiemmin lastenosastolla. - Ei hän ollut lastenosastolla.
Anteeksi. Hän kai vain leikkii piilosta ja sellaista.
Sympatiani ovat puolellasi.
Olet aikuinen, osaat laskea 13:een.
13 mitä?
13. tammikuuta.
13. kesäkuuta.
Paikallinen poika ilmoitettu kadonneeksi.
East Rushford - aavekaupunki
Järven pohjalla.
Tuossa ensimmäinen henkilö katosi, vuonna 1928.
Ja siellä näin kalastajan, jonka eilen löysin vedestä kuolleena.
- Ja se tarkoittaa? - Ei mitään.
Vielä.
Tuolla näin perheen hukkuvan veneonnettomuudessa.
Olemme vasta aloittamassa.
Näissä paikoissa ihmisiä on hukkunut ja kadonnut joka 13. vuosi, siitä asti kun järvi tehtiin.
- Jos kalastaja oli tämän vuoden uhri, menee kauan... - Ei, -
hän on jo tullut takaisin etsimään uutta uhria.
- Niin ei ole ikinä ennen käynyt. - Miksi se tapahtuu nyt?
Koska hän on 13. alkuperäinen uhri.
Se on muuttanut sitä.
Pahempaan suuntaan.
Pelkään, että ne tulevat takaisin ja vievät 13 uhria mukanaan.
Jos se on totta, näihin paikkoihin ne palaavat.
Vuonna 1967, auto jossa oli kaksi matkustajaa, syöksyi tuon kyltin kohdalla järveen.
Tuolla se on.
Tarkoitatko, että tähän järveen hukkuneita ei ole koskaan löydetty? - En.
Vain joka 13. vuosi hukkuneita.
Tuo on se tie, joka vie kylään ja nyt se on veden alla.
- Ihanko totta? - No niin.
Naapuri kuuli äänen, joka muistutti aseen laukaisua -
ja näki Jake ja Mary Collinsin täällä 13. marraskuuta, 1941.
John kantoi vaimoaan, jonka pää oli verinen.
Ja näytti, että heidän välillään olisi ollut pätkä ketjua.
Sitten he katosivat pinnan alle eikä heitä koskaan löydetty.
Kaikista yrityksistä huolimatta.
Varokaa!
- Mitä? - Juoskaa! - Varokaa!
- Etkö näe heitä? - En, mistä puhut? - Päästä irti!
Kuule, siellä ei ole mitään, Becky.
Ei mitään.
Järvi on täynnä ruumiita. Ensin vanhat kalastajat, nyt uudet -
sitten vanha pariskunta vei uuden.
Joka 13. vuosi joku katoaa kuukauden 13. päivänä.
Miksi 13 on niin pelottava numero?
En ole kiinnittänyt siihen ennen paljon huomiota.
13 pidettiin huonon onnen numerona, koska Juudas oli 13. joka saapui illalliselle.
Äitini pelkäsi aina perjantai 13. päivää.
Ristiinnaulitsemispäivä.
Heprealaisia ja kreikkalaisia nimiä Saatanalle on 13.
Raamatussa on viittauksia kapinaan, rappioon, korruptioon.
Ennen kaikkea synnin sovituskuolemaan.
Vanhassa Testamentissa 13. Jumalalla on valta heittää synnit Pojan taakaksi.
Toinen kuuluisa Vanhan Testamentin tapahtuma on 13. luku -
missä Jumala kertoo Nooalle tuhoavansa Maan vedellä.
Ei Raamatusta ongelmaa löydy.
Voit ottaa minkä tahansa numeron ja etsiä sitä Raamatusta -
tai mistä tahansa kirjasta.
Se on vain matemaattinen temppu.
Hyvä on, unohda Raamattu.
Tarot-korteissa 13. kortti on kuoleman kortti.
Tässä myös sanotaan, että kortin voi tulkita myös muuttumiseksi.
Tai muutokseksi.
Egyptiläiset olivat ensimmäiset taikauskoiset numeron suhteen.
He uskoivat ikuiseen elämään ja viisauteen johtavan 12 porrasta.
Viimeinen, 13. porras, olisi siirtymä kuolemasta ylitse.
Kuolemattomuuteen.
Se ei kuulosta niin pahalta.
Egyptiläisille numero edusti kuolemattomuutta ja oli onnennumero.
Mutta me emme ole muinaisia egyptiläisiä.
Selvä.
Olen mukana, syytän numero 13:a.
Monet ihmiset ovat taikauskoisia ja pelkäävät numeroa.
Sanotaan, että on monia syitä miksi pitäisi pelätä.
Mutta on liian monta asiaa, jotka eivät sovi kuvaan.
Moni ihminen on hukkunut järveen ja löydetty.
Se on vain paikallinen kaupunkitarina.
Haluaisin uskoa, että olet oikeassa.
- Jatka. - Entä se tapahtuma, jonka luulit näkeväsi tuolla edustalla?
Se ei ole vielä tapahtunut.
Entä outo pikku tyttö, jota luulit aaveeksi mutta kirjastonhoitaja näki puhuvan...
Hetkinen, en luullut näkeväni vaan näin ne oikeasti.
Ehkä näitkin.
Muuta niitä ei tapahtunut. Ei ruumiita, ei silminnäkijöitä.
Olin juuri äsken vieressäsi enkä kuullut tai nähnyt mitään.
Joten näin harhoja.
Hourailin.
- En halua vihjailla... - Jos asiat ovat näin, -
voin tehdä jotain asialle.
Voin syödä näitä ja hoitaa itseni kuntoon.
Näin ennen.. mikä se sana on... episodeja.
En mitään tällaista, mutta minulla on resepti todisteena hulluudestani.
En halua vihjailla mitään, Becky -
mutta, jos nämä toimivat -
olet onnellinen, että sinulla on näitä selvittämässä ongelmat.
Jos olet oikeassa, olen ainoana vaarassa, mutta jos olet väärässä...
Mitä nyt?
Jos kertoisin, toivoisit minun lähtevän.
Ota ne. Me voimme lähteä täältä.
Se on kuitenkin enimmäkseen sinun ongelmasi.
Olisipa minulla ollut jotain tällaista, kun isäni kuoli.
Se on tämä paikka ja muisto vanhemmistasi.
Vihaan tätä paikkaa.
Kerro minulle ettet voi nähdä tuota.
Jestas.
Näen kyllä.
En usko, mutta näen sen.
Kaikki, mitä sanoit ja näit.
Mutta veneturma ei voinut tapahtua ennen pariskunnan kuolemaa.
Se on alkuperäinen järjestys, missä ne tapahtuivat.
Anna sheriffin...
Tiedän, tiedän, kaikki on kunnossa.
En siis olekaan hullu. Mene kotiin, tulen käymään sitten myöhemmin.
- Dexter? - Ei.
- Onko mitään toivoa? - Ei, mutta löysimme kaikki ruumiit.
Täällä on vielä yksi!
Ei pitäisi enää olla.
Frank, lainaa lamppuasi.
Valmista? No niin...
Näin tuon miehen satamassa toissailtana.
Mennään vilkaisemaan niitä murhia, jotka näit.
- Sheriffi. - Mitä.
Löysimme kaksi ruumista. Toinen niistä on uskoakseni Thompsonin tytär.
Tuolta ne kaikki näyttävät, jos ovat järvessä tarpeeksi pitkään.
Kaupunki on liian pieni ruumishuonetta varten.
Silta Oak's Peakin ruumishuoneelle on käyttökelvoton näillä sateilla.
Ne voivat olla yön täällä, kunnes kuolinsyyntutkija tulee.
Ne ovat olleet vedessä viikon, paitsi pikkutyttö ja tämä täällä.
- Ei ole tietoa siitä, kuka tämä on... - Ei, kiitos.
Hän on pahin. Kalat ovat tykästyneet hänen kasvoihinsa.
Pikkutyttö taas on erittäin hyvin säilynyt.
- Hänen ihonsa irtoaa luista. - Sen ajan jälkeen ei pitäisi olla mitään jäljellä.
Mielestäni se on kiehtovaa.
Jos saamme nämä selvitettyä, niin järvi on tyhjä.
- Järvi palauttaa kuolleet viimeinkin. - Tänä vuonna pitäisi olla 13 uutta.
Pitäisi? Mistä hän oikein puhuu, sheriffi?
Tee kuolleille mitä teet. Minua kiinnostavat enemmän elävät.
Tule mukaan. Kun kerron Tompsoneille tytöstä, naisellisesta otteesta saattaa olla apua.
- Luulin, että tämä paikka on hylätty. - Heillä ei ole rahaa korjata julkisivua.
Te rikkaat kesäasukkaat ette tajua, millaista on kohdata talvi täällä. Katoatte aina marraskuussa.
- En tarkoittanut mitään pahaa. - Meidän pitää mennä kertomaan nyt.
- Tule tänne, kulta. - Mitä nyt?
He olivat kaksosia.
- Heitä oli mahdoton erottaa. - Tiesitkö kaksosista?
En ole koskaan nähnyt heitä, joten en. Mutta tiesin, että hänellä on sisko. Miten niin?
- Minä luulin... - Miksi olet surullinen, isoisä?
Olemme surullisia, mutta samalla iloisia.
Sheriffi ja tämä nainen löysivät siskosi järvestä eilen illalla.
- Ei se ole mitään. - Ei mitään?
Hän on seurannut minua koko kesän joka paikkaan.
- Onko hän puhunut sinulle? - Kyllä. Hän pyytää minua uimaan.
- Haluaisin kysyä lisää. - Myöhemmin. Nyt menemme seuraavaan paikkaan.
Tule.
Mitä täällä tapahtui?
Mies tippui, tai luultavasti hyppäsi alas 13 vuotta perheen veneonnettomuuden jälkeen.
Yksinäinen paikka kuolla.
- Näetkö mitään? - En.
Mitä voimme edes tehtä? Emme voi pelastaa muita.
Mutta olit silloin yksin. Uskon sinua nyt. Täytyyhän sen merkitä edes jotain.
Enpä tiedä.
Tulen hulluksi, kun voin vain katsoa vierestä, miten kiertokulku jatkuu.
Se on kiertokulku. Luonnollinen sellainen.
Kuten tämä järvi oli pieni joki, ennen kuin he patosivat sen ja muuttivat luonnon suunnitelmaa, -
ehkä voimme muuttaa tämän kulun ja tehdä siitä jotain muuta.
Luuletko?
Olen nähnyt kieroja perheitä, jotka ovat samanlaisia sukupolvesta toiseen, -
kunnes yksi päättää olla erilainen. Tarvitsee vain yhden, joka kieltäytyy.
Sen täytyy olla erityinen henkilö.
Ei meidän tarvitse olla erityisiä ollaksemme hyviä. Tai pahoja, jos sikseen on.
Lapset tulevat tänne joskus pimeän jälkeen. Se saattoi olla kuollut puu tai irroitettu kivi.
- Kerro. - Auto on joutunut järveen.
- Se on seuraava onnettomuus, tämän jälkeen. - Ehkä me hukkasimme tämän jo.
Minä jään tänne, soita lääkärille ja käske hänen hakea neiti Haster matkalla sinne.
- He ovat tuolla. - He?
- Vedimme heidät autosta, ennen kuin se upposi. - Voisitteko viedä heidät asemalle?
Tietysti.
Meillä kävi tuuri. Olisimme voineet kuolla.
- Ovatko muut kunnossa? - Ketkä muut?
Näin kaksi ihmistä tien laidalla, silloin menetin auton hallinnan.
- Kaksi... pari niin kuin te? - Kyllä. Kuinka niin?
Ajattelin vain...
Jos olisin te, en ajaisi tätä tietä hetkeen.
Hei. Pysähdy.
- He näkivät... - He näkivät ystävämme, sitäkö tarkoitat?
Kyllä, mutta he ovat kunnossa.
Luulin nähneeni ystäväsi täällä, padolla kanssa.
Juuri niin kuin pitikin. Mutta hän katosi jonnekkin ja minä olen vielä täällä.
Onko kaikki siis kunnossa? Onko kaikki ohitse nyt?
Siitä en tiedä, mutta luulen että missasimme tämän illan bileet.
Minä käyn vielä kaupungin talolla. Menkää te jo kotiin.
En oikein tiedä.
Olet minun leivissäni, ja tämä on käsky. Ihmiset jäävät henkiin tällä kertaa.
Ymmärretty?
- Kiitos tohtori. - Hyvää yötä.
Onko ketään kotona?
En voi olla yksin tänä iltana.
Menen Stanille.
Rebecca, oletko se sinä?
Rebecca, tule takaisin!
Anteeksi, että hiivin tuolla lailla, mutta en halunnut olla yksin.
Et ole yksin, minä olen täällä.
Ai se olet sinä. Minulle sanottiin etten saisi enää puhua kanssasi.
He aina sanovat, mutta eivät tee mitään.
- Teetkö niin kuin he sanovat? - En.
Pitäisiköhän heidän miettiä ennen kuin sanovat mitään?
Eivätkö he mene hiukan liian pitkälle?
Olin ennen aina iloinen, enää en ole.
Vesi, vesi, tule luokseni, -
vie minut paikkoihin, joihin en voi nähdä.
Becky.
- Olen iloinen että tulit. - En vain halunnut olla yksin tänään.
Ei sinun tarvitsekaan.
Pidä meitä hellästi käsilläsi, -
kuljeta meidät kauas harmeista.
Ihana vesi, tumma ja syvä, -
kerro salaisuus jonka voin pitää.
Oletko varma tästä?
En.
Mutta en voi enää elää kuin jossakin luolassa, kaukana miehistä.
En voi elää niin.
En aio.
Meidät on tarkoitettu yhteen.
Mitä sinä teet?
Anteeksi.
Näin painajaista ja tulin vain katselemaan.
Tulin juuri takaisin, kuten tiedät. En juuri käytä tätä huonetta.
- Enkä juuri siivoa. - Useimmat miehet eivät.
- Mitä jos menisimme käymään kaupungin talolla? - Tiedät etten voi tulla sinne. Seriffi voi..
Ei hän ole siellä.
Tarvitsen sinut todella mukaani.
Selvä.
Iltaa.
- Missä kaikki ovat? - En tiedä.
Ruumiit säikäyttivät meidät ja olemme olleet täällä jo jonkin aikaa.
Tohtori tutkii vielä niitä erikoisia ruumiita.
Sanoi tarvitsevansa lisäaikaa niiden kanssa.
- Hän tuntuu nauttivan työstään hieman liikaakin. - Siinä olet täysin oikeassa.
Voitko odottaa täällä? Tulen aivan pian.
Tietenkin.
Tohtori?
Taisin nukahtaa. Tämä on niin väsyttävä ammatti.
Tulit varmaan takaisin, että näkisit minut täällä sämpylä toisessa kädessä,-
ja toinen käsi tonkimassa tuota ruumista?
Jotakin sinnepäin. Luulisin.
Sinun kätesihän siellä näyttäisi olevan. Mitä oikein teet?
Luulen tietäväni, että kuka tämä on?
Jos vain löydän arven selästä.
Iho on täysin syöpynyt pois.
Siitä et paljon arpia löydä.
Arpi oli pinnallinen, mutta luista voi vielä nähdä jotakin.
Otetaan selvää.
Tuossa on jotakin.
Kuka hän on?
Toin heidät tunnistamaan sitä tyttöä.
Hän on täällä.
Terve, Stan.
Pysy paikallasi.
- Näetkö hänet? - Mitä oikein höpiset.
Et ikinä näyttäydy, kun muita on paikalla.
Mökkisi näyttää siltä ettei siellä asuttaisi. Eikä asutakaan, koska olet kuollut.
Sehän todistaakin kaiken?
Tarkastin ruumiit, ja heillä oli samanlaisia ruhjeita,-
niin kuin sinulla.
Katsokaa kun olette valmiita.
Voi jumalani, hän se on.
Älä itke mummi, en ole oikeasti kuollut.
Tuo kuulosti kiljumiselta.
Lähdetään pois täältä.
Minne he katosivat?
Mitä väliä. Mennään nyt.
Pysy paikallasi.
En tahdo.
Kenet tapan ensimmäiseksi?
Meinaatko syödä heidät?
Auta minua.
Keho ja sielu.
En voi kuulla ketään teistä.
Mutta muut voivat.
Mitä oikein teemme?
Lähdemme pois täältä.
- Mitä nyt? - Hän on aivan märkä.
Putosin jokeen, kun kävin padolla.
Niin varmaan.
Tämä on hölmöä. Lähdetään tohtori.
Hän sai sinut. Itsemurhatapaus padolla. Sinä olit hänen uhrinsa.
Meistä kaikista tulee uhreja jos emme lähde täältä heti.
- Tarkista hänen pulssinsa. - Tämä on järjetöntä, hän on yhtä elävä kuin...
Kuin pikkutyttö?
Tee se. Ei siihen mene kauaa.
Se ei ole tarpeen.
- Ei se satu enää, kun on kuollut. - Ota minut hänen sijaansa.
Pidän sinusta, mutta meillä kaikilla on otettavamme.
Ja aika ottaa heidät.
- Miksi tällaista tapahtuu? - Sen ymmärtäminen ei ole tarpeen, selviäminen on.
Menkää suorinta reittiä kaupunkiin, mutta pysytelkää poissa rannoilta.
- Entä sinä ja Flora? - Kunpa tietäisin.
Pelastakaa itsenne. Me jäämme ja teemme sen, mitä pystymme.
- Entäpä me? - Olen pahoillani, että epäilin sinua.
Mitä teemme?
Menemme suorinta tietä järvelle. Sinne sheriffi aikoo hukuttaa Blochin.
Älä kuole.
Vielä.
Myöhästyimme.
Ette myöhästyneet.
Pistetään homma käyntiin. Teillä on vain 13 minuuttia aikaa.
Jollette kuole juuri kiertokulun lopussa, se kaikki jatkuu.
Aivan, Rebecca. Sinä olet 13. uhri. Luvun voimaa.
Eläessäni ajattelin kaiken tuollaisen olevan hölynpölyä, mutta nyt tiedän paremmin.
Matematiikka on universaali kieli.
Numerot voivat kertoa, kuinka kaikki elää, toimii tai kuolee.
Ei teidän tarvitse minua pelätä.
Stan, enää ei tarvitse leikkiä rohkeaa.
13 kuukautta sitten Thompsonien pikku tytär hukkui järveen.
13 viikkoa myöhemmin Stan ei enää kestänyt hyväksikäyttöä, vaan tappoi isänsä.
- Se oli onnettomuus. - Varmasti, ehkä.
Mutta halusit sen tapahtuvan -
ja tunsit itsesi niin syylliseksi, että menit järvelle tekemään itsemurhaa.
Ehkä niin, mutta en tappanut itseäni.
Ei, Stan. Et niin.
Pieni tyttö tuli ja johdatti sinut kuolemaan.
Se tapahtui juuri silloin, kun tapasit Rebeccan ensimmäistä kertaa.
Sitä paikkaa Stan etsi.
Kukaan ei edes kaivannut sinua. Kukaan ei välittänyt.
Ei alkoholisti-isäsi eikä huorintekevä äitisi, -
joka houkutteli kaupungin ainoa oikean miehen...
Olit kuin täi, Stan. Ole nyt jotain muuta kuin kuollut, -
tee oma osasi ja tapa hänet. Hän on aina ollut sinun tapettavasi.
Annoit hänen elää, koska sinun tarvitsi. Mutta aika on koittanut.
Ei.
- Anna minun olla! - Hän valehtelee! Olen täällä auttaakseni!
Pysy poissa!
Apua!
Anna itsesi meille.
Olemme kaikki täällä.
Jokainen, jota rakastat, kuolee. Sillä sinun on tarkoitus olla yksi meistä.
- Luuletko, että hän tekee sen? - Totta kai hän tekee.
Hän rakastaa minua ja luulee tappaneensa minut.
Hän ei kestä sitä.
- Sinun on parempi toivoa niin. - Toivo mitä tahdot.
Minä tunnen hänet. Olin ainoa, joka piti hänet hengissä.
- Kätesi on lämmin. - Koska olen edelleen elossa.
Olin aina vahvempi kuin siskoni.
Edes kummitukset eivät erottaneet meitä.
Odotin vain hiljaa, että voisin viedä sinut pois heidän luotaan.
Sinun täytyy pidättää hengitystäsi.
Vauhtia.
Kuinka kauan vielä?
Olemme voittaneet!
Nyt voimme jättää tämän kuolleen järven ja elää sekä tappaa juuri niin kuin haluamme.
Eikö olekin mahtavaa?
Ikäsi alkaa näkyä.
Se ei ole oikein.
Sinä melkein tapoit hänet, Beck.
Hän on 13. uhri.
Epäonnistuimme kiertokulun rikkomisessa, joten se jatkaa kulkuaan.
Hän tulee takaisin -
ja se jatkuu ja jatkuu -
kunnes tulee uusi 13. uhri...
Selviätkö? Pysy tässä.
- Sinun ei olisi pitänyt tappaa isääsi. - Sinä tapoit molemmat vanhempasi.
Enkä tappanut.
Luuletko, että hän on nyt yksinäinen?
Ei. Hän nukkuu ja näkee unta.
Kukaan ei ole yksin unessa.
Olen päättänyt, että haluan olla aikuinen. Haluan olla niin kuin sinä.
Onko ketään kotona?
Toivottavasti ei.
Eikö ole hiukan liian myöhäistä, Becky?
Liian myöhäistä.
Liian myöhäistä itkeä sellaista, mitä sinä et tehnyt.